FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Stază întreruptă.
Incendiu în cabina criogenică.
Repet: incendiu în cabina criogenică.
Personalul spre punctul de lansare a capsulelor de evacuare.
Zborul cosmic începe în T minus 20 secunde.
FIORINA "FURY" 161 RAFINĂRIE DE PRELUCRAREA MINEREULUI
STAŢIE CORECŢIONALĂ PENTRU CROMOZOMII YY
SECURITATE MAXIMĂ
S-a prăbuşit o capsulă EEV.
Duceţi-vă pe plajă. Mai pot fi şi alţii.
Acum.
Spune ceva.
FURY 161 ÎNCHISOARE CLASA C IRIS RAPORTEZ UN EEV 2650 PRĂBUŞIT
UN SUPRAVIEŢUITOR - LOCOTENENT RIPLEY
CAPORAL HICKS MORT
FEMELĂ NECUNOSCUTĂ DECEDATĂ
APROXIMATIV 10 ANI
SOLICIT EVACUARE DE URGENŢĂ CÂT DE CURÂND POSIBIL
AŞTEPT RĂSPUNS - SUPT. ANDREWS
FURY 161 - CLASA C - ÎNCHISOARE
REŢEAUA COMCON - WEYLAND YUTANI MESAJ RECEPŢIONAT
Gata, toată lumea atenţie.
Împreună. Haideţi.
Să începem, domnule Dillon.
Dă-ne tărie, Doamne, să îndurăm.
Suntem nişte păcătoşi neputincioşi în mâinile unui Dumnezeu mânios.
Cercul să dăinuie până la ziua cea mare.
Amin.
Vă mulţumesc, domnilor.
Aici e Centrul de Monitorizarea Zvonurilor. lată faptele.
Aşa cum unii deja ştiu,
un EEV 337 a aterizat forţat la ora 06:00 dimineaţă.
Avem un supravieţuitor, doi morţi,
şi un android iremediabil distrus.
A supravieţuit o femeie.
E frumoasă?
Am jurat credinţă burlăciei şi...
asta include şi femeile.
- Am jurat cu toţii! - Tacă-ţi fleanca, Morse.
Nu-mi place politica companiei
să se amestece cu puşcăriaşii şi personalul.
Fratele vrea să spună că privim prezenţa unui străin,
în special a unei femei,
drept o violare a armoniei, o posibilă fisură în unitatea spirituală.
Vă cunoaştem opinia asupra subiectului.
O să vă facă plăcere să aflaţi că am cerut o echipă de salvare.
Sper că vor fi aici într-o săptămână ca să o evacueze urgent.
Nu ne vinde gogoşi!
- Care e starea sănătăţii ei? - Nu pare să fie serios afectată.
E inconştientă. Nu pot da un diagnostic specific.
- Va trăi? - Cred că da.
Este în interesul tuturor ca ea să nu părăsească infirmeria
până la sosirea echipei de salvare, şi în orice caz nu fără escortă, clar?
Să trăiţi.
Domnilor! Ne vom continua rutina, şi nu ne vom agita fără motiv.
Corect? Bun.
Vă mulţumesc, domnilor.
Bine.
Ar fi bine să vă grăbiţi, altfel nu va mai rămâne nimic.
Ce este?
Un mic cocktail, reţetă proprie. Un fel de aperitiv.
- Eşti doctor? - Mă numesc Clemens.
- Sunt ofiţerul medical şef de aici. - Aici?
Fury 161.
Din păcate, una din puşcăriile model din Weyland-Yutani.
Îmi permiţi?
E doar un agent stabilizator.
Va trebui să te tund la piele. Avem mari probleme cu păduchii.
Când te simţi mai bine o să-ţi dau foarfeci pentru părţile intime.
Cum am ajuns aici?
Ai aterizat forţat într-un EEV.
V-aţi separat de mama navă înainte să intraţi în atmosferă.
Ai idee cât timp ai rămas în stare de supersomn?
O astfel de intrare provoacă şoc sistemului.
- Voi fi bolnavă câteva săptămâni. - Aşa e.
- Ceilalţi unde sunt? - Ei nu au rezistat.
- Cum? - Nu au supravieţuit.
Trebuie să ajung la navă.
- Nu ai suficientă putere să o faci. - Vrei să-mi aduci haine,
sau pot să ies aşa?
Având în vedere natura populaţiei indigene, aş sugera îmbrăcămintea.
De ani de zile nu au mai văzut o femeie.
La fel ca şi mine, de fapt.
Pe vremuri adăpostea 5000 de ocnaşi,
dar personalul de la custodie a fost redus la numai 25.
- De ce? - Ca să ţină flacăra vie.
Flacăra vie pentru ce?
Pentru furnal!
Metan natural. Avem o turnătorie, locotenent Ripley.
Ocnaşii toarnă plumb să controleze reziduul toxic.
De unde ştii cum mă cheamă?
Este scris pe neglijeu, la spate.
Eliberaţi cablul!
- Unde sunt corpurile? - Avem o morgă.
Le păstrăm acolo până la sosirea echipei de anchetă - cam într-o săptămână, cred.
- Mai era şi un android. - Deconectat.
S-au găsit fragmente peste tot. Ce a mai rămas, am dat la gunoi.
Caporalul a fost străpuns de suportul de siguranţă.
Nici nu a ştiut ce l-a lovit.
Şi fata?
Ea... s-a înecat în tubul criogenic.
Nu cred că a fost conştientă... când s-a întâmplat.
Îmi pare rău.
- Ce se întâmplă? - Unde e fata?
La morgă.
Trebuie s-o văd.
Trebuie să văd ce-a mai rămas din ea.
Vreun motiv special că eşti aşa de insistentă?
Da. Trebuie să ştiu cum a murit.
Urăsc să insist asupra unui subiect atât de delicat,
dar e foarte clar că s-a înecat.
Era fata ta?
Nu. Nu era.
- Pot să rămân o clipă singură? - Da, desigur.
Iartă-mă.
Ce face?
Nu.
- Trebuie să facem o autopsie. - Poftim?
Ţi-am spus. Trebuie să aflăm sigur cum a murit.
Ţi-am spus... s-a înecat.
Nu-s convinsă.
Trebuie să mă uit înăuntrul ei.
- Eşti dezorientată. - Şi am un foarte bun motiv.
Poate vrei să ni-l spui şi nouă?
Posibil să fie contagioasă.
Ce anume, mai exact?
Holeră.
N-a mai fost raportat un caz de holeră de 200 de ani.
Te rog.
Totul e la loc.
Nu e nici un semn de infecţie. Nici o indicaţie de boală.
Pieptul. Deschide-i toracele.
Cu grijă.
Plămânii...
inundaţi cu lichid.
Ergo, s-a înecat.
Şi fiindcă nu-s complet idiot,
ai vrea să-mi spui ce căutăm de fapt?
- Domnul Clemens. - Intendent şef.
Nu cred că ai întâlnit-o pe Locotenent Ripley.
- Ce se întâmplă, domnule Clemens? - Chiar aşa, domnule, ce se întâmplă?
În primul rând mă bucur să vă spun că locotenentul se simte mult mai bine.
Al doilea, în interesul sănătăţii publice fac o autopsie.
- Fără aprobarea mea. - Se pare că nu prea aveam timp.
Dar s-a dovedit în regulă. Nici un semn de epidemie.
Bun. Dar tot era mai bine dacă Ripley nu se expunea în faţa puşcăriaşilor
cum mi se spune că a făcut-o de-un ceas.
Ar fi iar util dacă m-aţi informa asupra oricărei schimbări a stării ei fizice.
- Sau vă cer prea mult? - Trebuie să incinerăm cadavrele.
Nonsens. Păstrăm cadavrele la gheaţă până vine echipa de salvare
Îngheţate.
E o chestie de sănătate publică.
Locotenentul se teme încă de posibilitatea unei infecţii transmisibile.
- Ai spus că nu sunt semne de boală. - Se pare că copila s-a înecat.
Dar fără teste de laborator serioase e imposibil să fii sigur.
Nu mi se pare înţelept să ignorăm chiar şi potenţialul unui virus nedorit.
O epidemie de... holeră ar arăta extrem de prost într-un raport, nu domnule?
Avem 25 de puşcăriaşi în această staţie.
Toţi cu cromozomi YY.
Toţi hoţi, siluitori, criminali, care maltratează copiii... Scursori.
Doar pentru că au luat-o pe căile sfinte nu înseamnă că-s mai puţin periculoşi.
Încerc să nu le jignesc convingerile.
Nu vreau să deranjez ordinea.
Nu vreau să fac valuri.
Şi nu vreau o femeie plimbându-se şi dându-le idei.
Aha. Pentru siguranţa mea proprie.
Exact.
Las detaliile incinerării pe mâinile dumitale, domnule Clemens.
Pot să folosească furnalul, dar îi vreau pe toţi încuiaţi până la ora 22.
Crăciunul a sosit mai devreme.
- Ce vrei să spui? - Orice boi morţi aş putea...
Puturoşi nenorociţi plini de păduchi.
Nu mai sunt decât şapte blestemaţi şi terminăm cu ei.
Detest să-i mân cu furtunul pe nenorociţii ăia. Mereu îmi murdăresc cizmele.
Vorbind de mânat cu furtunul, Frank, dacă ai avea ocazia cu ea, ce i-ai spune?
- Ce vrei să spui? - Ştii tu. Dacă s-ar ivi ocazia.
- Vrei să spui, întâmplător? - Da.
Cum ai aborda-o dacă ai întâlni-o în sala de mase?
Nici o problemă. N-am avut niciodată probleme cu damele.
I-aş spune "Bună ziua, dragă. Cum o duci? Cu ce îţi pot fi de folos?"
Apoi aş privi-o din cap până în picioare.
I-aş face cu ochiul. Aş zâmbi cu înţeles.
Şi o să priceapă curând.
Şi va spune "Să mă pupi în fund, bătrân fustangiu încornorat."
Aş pupa-o cu plăcere în fund. Sau oriunde ar dori ea.
Da, cum le creşti, aşa le ai. Nu-i aşa, Frank?
Cum zic, Murph. Tratează regina ca pe o târfă şi târfa ca pe o regină.
Şi nu dai greş.
Ce crezi că a ucis-o pe Babe?
Nu ştiu. Doar că s-a răsturnat.
- Câţi ani are? - Vreo 11. În floarea vârstei.
Nu contează. O ciopârţim mai încolo şi o punem la fiert.
Bine.
Frank, asta ce-i?
Încredinţăm acest copil şi acest om în paza ta, Doamne.
Trupurile lor au fost dezlegate de umbra nopţii noastre.
Ele au fost mântuite
de toată întristarea şi de tot suspinul.
Şi copilul şi omul
s-au dus în lumea de dincolo.
Ei sunt pururea şi în vecii vecilor
cu viaţă veşnică.
Cenuşă din cenuşă,
ţărână din ţărână.
De ce?
De ce sunt nevinovaţii pedepsiţi?
De ce sunt sacrificaţi?
De ce durerea?
Nu există nici o făgăduinţă.
Nimic nu e sigur.
Doar că unii sunt chemaţi, unii mântuiţi.
Ea nu va şti restriştea şi durerea noastră, a celor rămaşi în urmă.
Încredinţăm acele trupuri neantului...
cu inimă bucuroasă.
Fiindcă în fiecare sămânţă, zace făgăduinţa unei flori.
Şi în orice moarte, cât de mică,
există întotdeauna o nouă viaţă.
Un nou început.
Amin.
Îţi spun e al naibii de ciudat. Singura care a supravieţuit avariei e o femeie.
Se vorbeşte cam mult pe aici, sună a gâlceavă.
Vrea cineva să-mi spună care-i problema?
Vorbiţi fraţilor.
Vă spun eu.
Suport întunericul şi viruşii.
Nu-mi pasă dacă mă plimb într-un tunel rece, umed o săptămână întreagă.
Dar nu-l suport pe Golic.
- Aşa simţi tu? - Da. E nebun şi miroase rău.
Nu mai ies cu el.
Ai ceva de spus în apărarea ta?
Băiatul merge cu tine.
Golic e tot un mizerabil nenorocit în suferinţă, ca şi mine şi tine.
- Miroase mai rău. - Şi e nebun.
Terminaţi cu mârlăniile.
Aveţi o treabă de făcut.
Să nu mai aud o vorbă despre Golic.
- Aşa am crezut şi eu, domnule Aaron. - Ai cerut-o domnule.
Vreau doar să vă mulţumesc pentru ceea ce aţi spus la înmormântare.
- Prietenii mei ar fi apreciat... - N-aţi vrea să mă cunoaşteţi, doamnă.
Sunt un criminal şi un violator de femei.
Într-adevăr?
Bănuiesc că v-am speriat.
- Ai vreo religie? - Nu prea.
Avem multă credinţă aici.
Destul să ajungă şi pentru tine.
- Credeam că femeile n-au voie. - Dar n-am mai avut femei înainte.
Dar tolerăm pe toată lumea. Chiar şi pe intolerabili.
Mulţumesc.
E doar o chestiune de principiu, nimic personal.
Vedeţi, avem un loc bun de aşteptare aici.
Şi până acum... nici o tentaţie.
Ce aşteptaţi?
Aşteptăm ca Mesia să se întoarcă să-şi ridice şi mântuie supuşii.
Dillon şi restul oamenilor alternativi
au îmbrăţişat religia, să tot fie acum vreo cinci ani.
Tinctură?
- lau medicamente. - Abia.
- Ce fel de religie? - Un fel de creştinism apocaliptic,
milenar fundamentalist...
- Aşa. - Exact.
Când compania a vrut să închidă unitatea,
Dillon şi cu restul convertiţilor au vrut să stea.
Şi li s-a permis să stea ca gardieni,
cu doi supraveghetori... şi un medic.
Şi iată-ne aici.
Cum de ai căpătat acest minunat post?
Cum îţi place noua tunsoare?
E OK.
Acum că tot mi-am tăiat craca cu Andrews pentru tine,
mi-am stricat relaţia şi aşa precară cu acest om cumsecade,
şi ţi-am rezumat istoria banală a lui Fury 161,
n-ai putea să-mi spui şi mie ce cauţi în fata asta?
Te atrag?
În ce fel?
În felul acela.
Eşti cât se poate de directă.
Am fost în spaţiu destul de mult.
Şi eu la fel.
Chiar îţi apreciez sentimentele.
Dar sunt conştient că ai evitat întrebarea.
În cel mai amabil mod posibil, desigur.
Îmi strici cheful.
Am o treabă de făcut. Vreau doar să ştiu de ce a trebuit să incinerăm cadavrele.
Şi acum că sunt în patul tău, crezi că-ţi datorez o explicaţie.
Cred că-mi datorezi o explicaţie. Dar asta nu pentru că eşti în patul meu.
Am avut un vis groaznic în supersomn, şi trebuie să aflu sigur ce a ucis-o.
Oricum, am făcut o greşeală.
Posibil.
Şi acum am făcut o nouă greşeală.
- Serios? Ce anume? - Am fraternizat cu un puşcăriaş.
Contact fizic. E nereglementar, nu-i aşa?
Absolut.
- Când a fost asta? - Cred că ştii.
Dar eu nu sunt puşcăriaş.
Ai un cod de bare pe ceafă.
Asta chiar cere o explicaţie.
Dar nu cred că acum e momentul.
Iartă-mă. Se pare că stricăm totul, nu-i aşa?
Domnule Clemens.
Domnule Aaron.
Intendentul şef Andrews vă vrea la raport la tunelul supapei 22. Acum.
- Am avut un accident. - Ceva grav?
Cam aşa ceva. Unul din puşcăriaşi a fost... tocat.
Regret. Trebuie să plec.
Obligaţii oficiale.
- Cum ştii? - Bocancul lui.
Eu i-am dat misiunea, domnule. Era un labagiu.
Nu te mai scuza, domnule Aaron. N-a fost vina dumitale.
Ei, nu sunt prea multe de spus, nu-i aşa? Moartea a fost fulgerătoare.
Pe dracu'.
Să înţeleg că a fost împins în ventilator.
- Rafală de aer îmi închipui. Exceptând... - Aşa e! Era să o păţesc şi eu.
Le-am zis de atâtea ori: nu vă apropiaţi de ventilatoare.
- Nici dracu nu ascultă. - Doar că ventilatorul funcţiona.
- Ce e acolo? - Nu ştiu.
Vreau să vă văd la mine în 30 de minute, vă rog, domnule Clemens.
Uite pe cine avem aici.
Dacă te plimbi fără escortă chiar că o să-l înfurii pe intendentul şef Andrews.
- Povesteşte-mi de accidentul tău. - Unul din puşcăriaşi a fost omorât.
Zău? Cum?
În tunelul de aer.
Amărâtul a intrat într-un ventilator de 3 m.
Am găsit ceva la locul accidentului. La un pas de unde s-a întâmplat.
Un semn. Ceva ars.
Ca pe tubul criogenic al fetei.
Uite, sunt de partea ta.
Vreau să ajut, dar ar trebui să ştiu ce se petrece.
Sau ceea ce crezi că se petrece.
Dacă vrei să ajuţi, găseşte un computer cu terminale audio,
să accesez cutia zborului.
Nu avem nimic de felul ăsta aici.
Şi Bishop?
Androidul care s-a prăbuşit cu mine.
Pot să te pun pe calea cea bună.
Nu pot să te însoţesc. Am o misiune prestabilită.
Pare mort. Golic, stai locului.
Ce e porcăria asta?
Nu e împachetat bine.
- Ce face el bine vreodată? - Mănâncă. Asta o face bine.
Golic. Aprinde o lumânare pentru Murphy.
O să aprind o mie.
Era special. Nu s-a plâns de mine o dată măcar.
L-am iubit.
E adevărat ce spun ei? Capul lui era în mii de bucăţi?
La cine sunt chibriturile?
- Stai jos, domnule Clemens. - Mersi.
- Zahăr? - Nu, mersi.
- Lapte? - Puţin, mersi.
Mersi, domnule Aaron.
Ascultă, nenorocitule. Dacă îmi mai faci asta o dată te tai în două.
Nu cred că pricep.
La ora 07:00 am primit mesaj de la reţea.
E prima comunicaţie la nivel înalt
pe care instalaţia asta o primeşte, după câte ştiu eu.
Vor să avem grijă de femeia asta. O consideră de înaltă prioritate.
- De ce? - N-am nici cea mai vagă idee.
De ce i-ai dat drumul din infirmerie?
Un accident ca a lui Murphy se întâmplă
când unul din proştii ăştia o iau pe arătură.
Eu sunt doctorul, tu eşti temnicerul.
Noi doi ştim exact cine eşti.
Stai jos!
Cred că ar fi mai bine dacă aş pleca. Nu e prea plăcut în preajma ta.
Ce nostim! Gândeşte-te, domnule Clemens.
Cum ţi-ar plăcea să-i explic noii tale prietene sordida ta poveste?
Pentru propria ei edificare, desigur.
Acum stai dracului jos.
Nu-mi place de tine. Eşti imprevizibil, insolent şi potenţial periculos.
Pui totul sub semnul întrebării.
Dacă n-aveam nevoie de doctor, nu te-aş fi lăsat să te apropii de operaţia asta.
- Veşnic recunoscător. - Păstrează-ţi sarcasmele pentru tine.
E ceva ce-ar trebui să ştiu?
- Despre ce? - Despre femeie. Nu te juca cu mine.
Petreci cât de mult timp poţi cu ea.
Nu cred că e doar interes medical.
Ţi-a spus ea ceva?
De unde vine? Ce misiune are? Ce căuta pe EEV?
Spune că făcea parte dintr-o unitate de luptă care a păţit ceva rău.
Restul e strict secret.
N-am forţat-o să spună mai mult.
- Asta-i tot? Eşti sigur? - Da.
- Nimic altceva? - Nu.
Ieşi afară de-aici.
Gura, ticăloaso.
Daţi-mi drumul!
Să vă ia naiba!
Stai cuminte!
Eşti OK?
Ticălosule!
Pleacă. Câţiva fraţi trebuiesc reeducaţi.
Cu duhul.
Ţigări.
Hai să o facem.
Asta e ca zece cartiere.
- Câte? - Adunate fac 176.
Poţi mesteca mai încet. Încerc să apreciez cât de mare e incinta.
- Nu mă pot concentra cu zgomotul ăsta... - N-ai voie să înjuri.
Regret.
Am încercuit toată incinta...
- Hei. - Ce-i?
- Ce dracu' face asta aşa? - Înjurătură!
Gura! E în regulă să spui dracu'. Nu e împotriva lui Dumnezeu.
Ce se întâmplă cu lumânările?
Probabil vântul dintr-un tunel de ventilaţie.
Contracurent dintr-o unitate circulantă.
Dacă se sting lumânările, cum ştim unde suntem?
Cineva să se ducă înapoi să le aprindă..
Bănuiesc că eu sunt acela.
Ai grijă pe unde calci, frate.
OK, cine sunt comedianţii?
Fugi!
Repede, aici!
Ajută-mă!
Porneşte dracului!
Repede.
Dă-mi aia. Repede.
Ia naibii asta de pe mine!
- Salut, Ripley. - Salut, Bishop.
- Cum te simţi? - Mă dor picioarele.
- Regret. - E OK. Sunt doar o maşinărie sofisticată.
Ce mai faci?
- Poţi accesa datele? - Fără probleme.
Golic?
Sunt acasă.
Ce s-a întâmplat pe Sulaco? De ce ne-au scos tuburile criogenice?
Stază întreruptă.
Incendiu în cabina criogenică Repet: incendiu în cabina criogenică...
Ce s-a întâmplat? Ce a declanşat incendiul, Bishop?
Mă auzi?
Incendiul a fost electric. Venea de sub podea.
Senzorii au detectat ceva mişcând înainte de separare?
E beznă aici. Nu mai sunt cum eram odată.
Spune-mi doar. Cutia indică ceva?
Era vreun extraterestru la bord?
Da.
E pe Sulaco sau a venit cu noi în EEV?
A fost cu noi tot drumul.
Compania ştie?
Compania ştie tot ceea ce s-a întâmplat pe navă.
Totul intră în computer şi se retrimite pe reţea.
Şi o vor?
Fă-mi un serviciu. Deconectează-mă.
Aş putea fi refolosit. Dar nu voi mai fi cap de serie.
Mai bine să nu fiu nimic.
Eşti sigur?
Fă-o pentru mine, Ripley.
Nu eu! N-am făcut-o eu!
Ajută-mă. A fost dragonul.
Se hrăneşte cu creiere. Nu poate fi oprit.
- Dar ce-a fost cu Boggs şi Rains? - Înjunghiaţi ca porcii.
N-am fost eu.
E nebun delirează. N-a fost vina nimănui, dar trebuiau legaţi cu lanţuri.
Aţi cerut-o, domnule. Nebun de legat.
Ţine-l separat. Nu vreau să creeze panică.
Clemens.
- Sedează-l pe idiot. - Nu înainte să aflăm despre fraţi.
Adună-te acum. Vorbeşte-mi.
Unde sunt Boggs şi Rains?
Nu scoţi nimic de la el.
Trebuie o echipă de salvare.
Există o bună şansă ca acest simplu ticălos să-i fi omorât.
Nu ştim asta.
Nu m-a minţit niciodată.
E nebun, prost, dar nu mincinos.
El spune adevărul.
Aş vrea să-l întreb despre acest dragon.
- E un dragon! - Nu vorbeşti cu nimeni.
Nu-mi pasă de părerea ta, fiindcă nu ai toate datele.
E un criminal dovedit, ştiut pentru crime deosebit de brutale.
- Nu-i aşa, domnule Dillon? - Da. Parţial adevărat.
Atunci voi vorbi cu tine. E important.
Când termin cu treburile oficiale, mi-ar plăcea să schimbăm o vorbă. Da?
Să văd dacă am înţeles corect, Locotenent.
E o creatură de 2,4 m cu acid în loc de sânge şi a ajuns pe nava ta.
Omoară pe loc, şi e neplăcută.
Şi te aştepţi ca să te cred pe cuvânt.
Nu. Nu mă aştept la nimic.
- Asta da poveste, domnule Aaron. - Chiar aşa, domnule. E o frumuseţe.
- N-am mai auzit aşa ceva, domnule. - Mă aşteptam că nu.
Spune-mi, locotenente, ce ai sugera să facem?
- Ce fel de arme aveţi? - Asta e închisoare.
- Puşcăriaşii n-au acces la arme de foc. - Asta-i opreşte să nu te ucidă.
Da. Nu există cale de scăpare.
Cu sosirea noii nave furnizoare, compania va elimina şi asta.
E o închisoare de maximă-securitate...
şi nu aveţi arme de nici un fel?
Avem nişte cuţite de tranşat la abator, câteva la cantină, toporişti de incendiu.
- Nimic serios. - Asta-i tot?
Suntem la panoul de onoare.
- Atunci suntem terminaţi. - Nu.
Tu eşti terminată. Închisă la infirmerie. În carantină.
Domnul Aaron te va escorta.
Eşti ferită de orice bestie.
Fii fată cuminte.
Să mergem la cantină. Intendentul şef vrea o adunare.
La cantină imediat, oameni buni.
Nu-i vreo ieşire din locul ăsta? Un mod de evadare?
- Nu. La 6 luni vine o navă furnizoare. - Asta-i tot?
La naiba.
Trimit pe cineva să te ia cât de curând.
Zău? Cât de curând?
Nu ştiu. Nimeni nu s-a grăbit vreodată să ajungă aici.
Zici că tu şi Andrews aţi discutat despre asta?
Nu.
Tocmai ai spus că sunt nebună.
Nu e tocmai caritabil.
Cum te simţi?
Nu grozav.
Mă doare-n gât, mi-e rău de la stomac.
- Neagră de supărare. - De înţeles dat fiind circumstanţele.
Poate să-ţi dau unul din cocteilurile mele speciale.
Nu ştiu de ce toţi dau vina unul pe altul.
Nimeni nu-i perfect. Suntem doar oameni.
Om perfect nu există.
Într-o lume nebună,
un om cu mintea întreagă ar părea nebun.
E foarte adânc, Golic.
Mersi.
Eşti măritată?
- Eu? - Trebuie să te măriţi, să faci copii.
Fată drăguţă.
Cunoşteam multe fete, acasă.
De regulă mă şi plăceau.
Pentru o vreme.
O să mori şi tu.
Eşti?
- Ce anume? - Măritată.
- De ce? - Din curiozitate.
Nu.
- Ce-ar fi să fim chit? - Poţi să fii mai exactă?
Când te-am întrebat cum ai luat postul aici, ai evitat să răspunzi.
Când te-am întrebat de tatuajul distinctiv de pe cap,
ai evitat să răspunzi.
E o poveste lungă, tristă. Şi foarte melodramatică.
Încearcă-mă.
Dacă insişti.
După anii de studenţie,
deşi în secret devenisem dependent de morfină,
eram considerat foarte promiţător. Băiat de viitor.
În timpul primei practici am făcut 36 de ore la Urgenţă.
Aşa că am ieşit şi m-am îmbătat pulbere.
Apoi am fost chemat înapoi.
Explodase boilerul într-un carburator şi au fost 30 de răniţi.
Şi 11 din ei au murit.
Nu din cauza accidentului, ci fiindcă am prescris o doză greşită de sedativ.
Am făcut şapte ani de închisoare şi am avut licenţa redusă la trei C-uri.
- Cel puţin am scăpat de morfină. - Îmi pare rău.
Cred că am scăpat uşor.
Ai fost închis aici?
Am ajuns să cunosc bine echipajul ăsta pestriţ.
Când ei au stat, am stat şi eu.
Nimeni altcineva nu mi-ar da o pâine.
Deci, mai ai încredere să-ţi fac o injecţie?
Magnific.
Dă-ne tărie, Doamne, să îndurăm,
ştim că suntem nişte bieţi păcătoşi în mâinile unui Dumnezeu mânios.
Cercul să dăinuie până la ziua cea mare.
- Amin. - Amin.
Ce dracu' se întâmplă aici?
Ce naiba e drăcia asta care coboară.
Avem o crimă, un viol, fraţi în bucluc.
Nu mai vreau nici o belea pe-aici!
Acum că avem probleme, să fim uniţi.
Da, mersi domnule Dillon.
În regulă. Aici e Centrul de Monitorizarea a Zvonurilor.
Iată faptele.
La ora 08:00, puşcăriaşul Murphy, din proprie neglijenţă,
e găsit mort la tunelul de ventilaţie 17.
Pare să fi fost aspirat într-un ventilator.
Pe la ora 21:00, puşcăriaşul Golic reapare cu mintea dusă.
Puşcăriaşii Boggs şi Rains lipsesc.
Nu e exclus să fii fost victima
puşcăriaşului Golic.
Ne organizăm şi trimitem o echipă de salvare.
Voluntarii sunt bineveniţi.
Cred că e corect să afirm că staţia noastră care mergea ca unsă
are deodată probleme.
Nu pot decât să sper că vom fi în stare să ne mobilizăm în zilele următoare,
până vine echipa de salvare pentru locotenent Ripley.
- E aici. L-a prins pe Clemens! - Termină cu aiureala asta.
Vă spun! E aici!
Aaron, bagă femeia aia nebună la infirmerie.
- Ce e? - Mişcă!
La naiba!
Îţi mulţumim, Doamne.
Spectrul morţii a venit, timpul judecăţii se aproprie.
Apocalipsa e aproape.
Să ne afle pregătiţi.
Fie dreapta ta milă.
- A fost masiv. - Amin.
- Am fost acolo. Am văzut. - Ştiu.
Ce dracu' facem acum? Cine e la comandă?
Să ne organizăm. Să ne organizăm, nu?
Corect! Eu sunt următorul în grad.
- Al 85-lea la comandă. Lasă-mă în pace! - Nu-mi spune aşa!
Nu pot să-l înlocuiesc pe Andrews. Era un om bun.
- Ştiu că nu l-aţi apreciat... - Aaron, n-avem chef de asta acum.
Surioară, dar tu? Eşti ofiţer. Ce-ar fi să ne arăţi puţin cum comanzi?
Am uitat de Shirley Temple! Ia comanda.
- Chiar aşa. - Tu dictezi aici.
În nici un caz. Nu sunt genul militar.
Abia am grijă de ale mele.
Ei bine, ce vrea bestia asta?
Va încerca ea pentru noi toţi?
Da.
Nu-i aşa că-i dulce! Cum o oprim?
- N-aveţi arme. Adevărat? - Aşa e.
N-am mai văzut vreodată o astfel de creatură.
Se mişcă diferit.
Celelalte se temeau de foc. De nimic altceva.
- Putem etanşa zona asta? - Nici o şansă. Sunt 600 conducte de aer...
Video? Sunt monitoare cu circuit închis peste tot. Le-am putea folosi.
Sistemul video nu funcţionează de ani. Nimic nu prea mai funcţionează aici.
Avem tehnologia, dar n-o putem repara.
- 85 vrea să spună... - Nu mă cheamă aşa!
Nu avem centru de distracţii. Nici aclimatizare controlată, sau video.
Nu supraveghere, nu congelatoare. Nici măcar îngheţată.
Nu tu prezervative, femei.
Nu tu arme. Nimic. Doar rahat.
De ce dracu' îi mai vorbim? Ea a adus mizeria.
De ce nu o luăm şi să o dăm cu capul de toţi pereţii?!
Sună promiţător.
Morse.
De ce nu-ţi ţii gura?
Ce ai de gând să faci?
Ce-i asta?
Duce de la cantină la infirmerie. E tunelul de ventilaţie.
Atunci intrăm acolo. Îl curăţăm.
Sunt kilometri întregi de tunele acolo.
N-o să ajungem departe.
Se va cuibări în zona asta.
Prin jur... aici.
De unde ştii?
E ca un leu. Se ţine aproape de zebre.
Zebre? Bine.
Dar să alergăm în beznă?
În afara tunelului principal, nu sunt conducte aeriene.
- Nu avem faruri de semnalizare? - Cu miile, dar fără baterii.
Torţe? Avem cu ce face focul?
Mai toţi oamenii s-au bucurat de acest privilegiu din epoca de piatră.
Nu-i nevoie să fii sarcastică.
N-a fost utilizat. Intenţionau să arunce reziduuri nucleare.
N-au aruncat. E curat lună înăuntru.
E unica cale de ieşire sau de intrare?
Exact. Pereţii au o grosime de 1,80 m. Oţel solid.
Vrei să spui că dacă intrăm înăuntru, n-avem cum să mai ieşim afară?
Exact. De nici un fel.
E ţinut aici. Am uitat cum se cheamă.
- Quini-triceti-lină. - Ştiam.
Trebuie să organizez aranjamentele acelor secţii cu Dillon pentru a da cu pensula...
- Deci,... - David...
- Poţi să organizezi tamburii ăia. - Desigur, 85.
Şi... nu-mi mai spune aşa.
Ce e chestia asta "85"?
Câţiva am aruncat o privire în dosarul personal. E nivelul inteligenţei.
Am văzut un tambur cu chestia asta căzând într-o gură de bunker pe plajă.
Explozia l-a băgat un remorcher în doc 17 săptămâni.
Mare scofală!
Bine, să ţi-o spun pe şleau.
Vrei să o arzi prin conducte,
să o forţezi până aici, să trânteşti uşa şi să o prinzi?
Exact.
Şi vrei ca noi, băieţii cu cromozon Y să te ajutăm, da?
Aveţi ceva mai bun de făcut?
De ce ne-am pune fundul la bătaie pentru tine?
Voi sunteţi deja vizaţi.
Singura problemă e cum veţi reacţiona?
Uită-te la asta. Doar una din 2.000 de baterii funcţionează.
Putea să fie şi mai rău. Puteam să căpătăm mânuitul pensulei.
Omule, asta miroase.
Drăcia asta miroase oribil.
- Incredibil ce fumuri. - Avem nevoie de o ţeavă să respirăm.
Nu inspira adânc.
Îţi lipseşte doctorul, aşa-i?
Ce te face să spui asta?
Credeam că voi doi aţi fost apropiaţi.
Cred că te-ai uitat prin gaura cheii.
Asta e ceea ce cred.
- Eşti bine? - Sunt bine.
Dacă spui tu, dar mie nu prea îmi pari OK, surioară.
Sunt bine.
Urăsc locul ăsta.
E categoric ceva cu noi aici.
Nu aprinde focul până nu dau semnalul. Acesta e semnalul.
L-aţi prins? Îl puteţi ţine minte?
Fir-ar să fie!
Aşteaptă afurisitul de semnal!
Dă-te jos!
Hai! Trebuie să găsim stropitoarele. Trebuie să-l ajutăm pe tipii ăştia.
Hai. Mişcă.
Trebuie ajuns la reziduuri. Nu deschide uşa!
Vei fi în regulă.
Incendiul s-a stins.
Jude.
Du-te şi porneşte stropitoarele.
Trebuie să-l scoatem de aici.
Te scoatem de aici.
În spatele tău.
Deschide uşa.
Hai.
Vino şi ia-mă, blestemăţie.
Chiar şi pentru cei ce vor fi păcătuit,
acesta e un moment de bucurie.
Le salutăm curajul.
Vor trăi veşnic.
Cei care ne-au părăsit n-au murit.
Doar s-au mutat de la noi.
S-au mutat undeva mai presus.
Amărâţii nebuni.
Clemens îi numea divina ceaţă a lui Dillon. Îi împiedică să păcătuiască.
- Nu eşti genul religios? - Eu? Nu. Am o slujbă.
Uite, cred că echipa de salvare ajunge aici cam în patru cinci zile.
Şase, cel mult.
Deschis uşa, intră cu armament serios,
şi o omoară.
- Ce ai auzit de la ei? - Puţin. Am primit "Mesaj recepţionat".
Mai târziu am mai primit ceva spunând că tu eşti prioritatea zero.
Nu ne-au spus prea mult. Noi suntem în fundul pământului.
Şi dacă ei nu vor s-o omoare?
S-o ia înapoi?
Nu-s nebuni. Trebuie s-o omoare.
Corect?
Morse, dezleagă-mă te rog.
- N-am cum. - Doare.
Regret.
- N-am făcut nimic. - Nu scoate o vorbă.
- Te rog. Ce-am făcut? - Îţi spun ce-o să fac.
O să stau aici să te păzesc, aşa cum trebuie.
N-am nevoie de belea cu Dillon.
Tot ce-am făcut a fost să-i spun ce le-a făcut dragonul lui Boggs şi Rains.
N-am minţit. Ai văzut şi tu.
Creaturile naibii, am văzut.
Te rog. Dacă intră aici, sunt mort căci nu pot să alerg.
N-or să intre aici. Suntem prinşi în capcană.
Şi ce mare scofală. Hai.
Nu-ţi dau eu întotdeauna ţie prima ţigară?
Nu sunt eu prietenul tău?
Te iubesc, Morse.
De ce nu?
Fii cuminte. Fără prostii ori nu voi primi nimic.
Deci unde o au?
În tancul de reziduuri. L-am prins pe monstrul ăla.
Trebuie să văd din nou.
Despre ce naiba vorbeşti?
Nici o ţigară pentru tine.
Prima parte gata. Acum ce spunem?
Spune că am prins-o în cursă.
- Cum îi zici? - Un xenomorf.
Bine.
Cum se scrie?
CAPTAT XENOMORF
PERMISIUNE DE DISTRUGERE
- Nu putem să-l omorâm. Nu avem arme. - Corect.
FURY 161 - ÎNCHISOARE CLASA C MESAJ RECEPŢIONAT
Vezi? Asta e tot ceea ce ne spun. Ne tratează ca pe ultimii oameni.
SALVAREA ORA 12:00
DISTRUGERE REFUZATĂ
EVITAŢI CONTACTUL
PERMISIE REFUZATĂ
- Intru şi gata. - Despre ce vorbeşti?
Vorbeşte cu mine, bestia.
Nu poţi să intri acolo.
Bestia aia o să te mănânce de viu.
Îmi pare rău.
Zi-mi ce să mai fac.
- Deci vin să ia chestia asta oricum. - Vor să încerce. Nu vor s-o omoare.
Trebuie să găsim o cale să o facem.
De ce trebuie s-o omorâm? Ai zis că vine compania după ea.
Exact. Ei vor s-o ia înapoi, ca pe un fel de armă.
- Ce-i rău în asta? - Ei nu pricep că o să-i omoare pe toţi.
- Cum ziceam, ce-i rău în asta? - Nimic.
Exceptând faptul că multă lume nevinovată va muri.
- Credeam că eşti un tip credincios. - Nu pricepi.
Lumea de afară nu mai există pentru noi.
Avem aici jos lumea noastră mică. Nu e mult, dar e a noastră.
Deci la naiba cu ceilalţi?
Nu. Să-i ia naiba.
- Dillon? - Da.
Avem o mică problemă.
Mică pe dracu'.
Nebunul s-a dezlegat. A căpătat ce-a meritat.
Acum ce facem?
Andrews a avut dreptate. Trebuia ţinut în lanţuri.
- Eşti OK? - La naiba cu ea. E liberă.
- Ce facem? - Tocmai am spus.
Tu eşti neghiobul care i-ai dat drumul lui Golic. Cretinule.
- Termină cu prostiile. - Zi-le alor tăi să fie în formă.
- Ce crezi? - Cred că trebuie să ajung pe EEV.
- Ce e? - Trebuie doar să folosesc neuroscanerul.
- N-arăţi prea bine. - Ce contează. Ce-o să facem?
Vrei o palmă peste bot? Nu mai face panică.
Panică? Eşti aşa de idiot, că nici nu ştii să scrii "panică".
Nu-mi vorbi mie de panică.
Gura, amândoi.
- Nu-mi vine nimic în cap. - M-ar surprinde să-ţi vină.
- Ce-ar fi să ieşim? - Grozavă idee!
Soarele nu răsare două zile, sunt 40 grade sub zero. Foarte bună idee!
Deci vrei să stăm aici şi să lăsăm chestia să ne mănânce la micul dejun.
Adună pe toţi care mai sunt împreună. Adună-i în sala de întruniri.
Ai nevoie de ceva?
N-am vrut să te sperii. N-ar trebui să bântui singură în jur.
Fă-mi o favoare şi porneşte tastatura asta, vrei?
- Ce să fac? - Apasă B sau C. Ce e C?
- "Afişează bio-funcţii"? - Asta e.
Eşti tare. Mai departe?
Lasă să-şi facă ciclul.
- E neclar. - Apasă pe mărit.
Continuă să cauţi.
- Nu ştiu să citesc chestia asta. - Hemoragic va arăta ca o pată neagră.
Uită-te după fracturi ca firul de păr la baza scalpului.
Linii albe fine.
ŢESUT STRĂIN
Ce-i asta?
Cred că ai ceva în tine.
Nu-i posibil.
Cum arată?
SCANEAZĂ ADN NU RECUNOAŞTE ŢESUTUL
- Oribil. - Trebuie să văd.
- Îngheaţă imaginea! - N-ai vrea să vezi.
Regret.
Chestia e liberă. E undeva acolo.
O echipă de salvare e pe drum cu arme şi tot felul.
În clipa asta nici un loc nu-i sigur.
Stăm aici în sala de întruniri.
Aici niciodată nu a fost aer condiţionat. Dacă vine, vine prin uşile alea.
Punem o santinelă să ne anunţe când vine.
Între timp rămâneţi tăcuţi, fiţi gata şi staţi drepţi,
în caz că vă vine sorocul.
Nu mă amăgi, Dillon. Vom fi prinşi în cursă ca şobolanii.
Ai o armă, o lamă. Ia-o şi foloseşte-o.
Aha. Deci crezi că o să înjunghiem chestia până moare.
Cred pe dracu'.
Poate o răneşti până ajunge la tine.
N-ar fi ceva? Are careva o idee mai bună?
Şi vă spun eu. Până vine echipa de salvare suntem morţi.
Aşa că mai bine să ne pregătim.
Nu stau aici.
Fă ce vrei, atunci.
Foc. Incendiu.
- Furnalul. - Da. Hai spre furnal.
Ce porcărie.
- Bine, în regulă. - La naiba cu A.
La naiba, asta e.
Ce vrei să spui?
Spune-le că totul a devenit toxic.
Nu glumeşti? Echipa de salvare va face cale întoarsă.
- Da, ştiu. - Despre ce vorbim?
Singura salvare e ca ei să omoare chestia.
Poate ei pot face ceva pentru tine. Să te congeleze, să te opereze, nu ştiu.
Dacă organismul părăseşte planeta, va omorî totul.
Companiei nu-i pasă de asta.
O vor pentru divizia de bio-arme.
Deci nu-i putem lăsa să vină aici.
Du-te naibii!
Regret că ai chestia asta în tine, dar eu vreau să fiu salvat.
Nu-mi pasă de aceşti puşcăriaşi, dar am nevastă şi copil.
- Merg acasă rândul viitor. - Ştiu. E greu.
Trebuie să trimit mesajul şi am nevoie de codul ăla blestemat.
Regret, Ripley. E strict secret.
Idiotule, treaba asta trebuie făcută!
Nu există alternative.
Nu pricepi! Asta nu se va întâmpla!
N-am nimic cu tine.
Înţelegi? Cred că eşti OK.
Mersi.
Vreo idee careva?
Pe mine n-o să mă omoare.
Port noua regină.
N-o să-şi omoare viitorul.
Chiar vrei să pariezi că e aşa de deşteaptă?
Poate mă duc să o găsesc.
Să vedem cât de deşteaptă e.
- Te duci s-o cauţi? - Da.
Cam ştiu unde se află.
E jos, în subsol.
Tot locul ăsta e un subsol.
Asta e o metaforă.
EEV 2650 DATE NEUROSCAN
ECHIPA MEDIVAC SOSEŞTE ÎN DOUĂ ORE
PRIORITATE ZERO LOCOTENENT RIPLEY ÎN CARANTINĂ
AŞTEPT CONFIRMARE
Unde eşti când am nevoie de tine?
Nu te teme.
Fac parte din familie.
Faci de atâta timp parte din viaţa mea că nu-mi amintesc nimic altceva.
Fă ceva pentru mine acum.
E uşor.
Doar...
Doar fă ceea ce ştii să faci.
- Nu vrea să mă omoare. - Era vorba să nu te faci simţită.
Am o creatură în mine.
Cea mare nu va omorî una de-a ei.
- Despre ce vorbeşti? - Tocmai am văzut-o, acum o oră.
Am stat chiar lângă ea.
Putea să-şi ia prânzul cu mine, dar nu m-a atins.
A fugit.
- Ştie că îi port viitorul. - Ce tâmpenie.
- Cum ştii de chestia din tine? - Am văzut-o la tomograf.
E regină. Depune ouă.
Mai poate face încă mii.
Tot nu pot să cred ce spui.
Dacă ai chestia aia în tine, cum a ajuns acolo?
Când eram în supersomn, cred.
Am fost violată.
Şi acum ajung să fiu mama liderului.
Nu prea am timp.
Şi nu pot face ceea ce ar trebui.
Am nevoie de ajutorul tău.
Vreau să mă omori.
- Despre ce dracu' vorbeşti? - Sunt moartă oricum.
Nu pot supravieţui.
Dar cea din mine poate genera încă mii.
Poate distruge tot Universul.
Trebuie să moară.
Aşa că cineva trebuie să mă omoare.
Eşti în stare?
Nu-ţi fă griji din cauza asta.
Fără discursuri.
Fără rugăciuni.
- Ce dracu' se întâmplă? - Nu-mi place să pierd o bătălie.
Faţă de nimeni şi nimic.
Chestia asta deja mi-a ucis jumătate din echipaj şi i-a speriat pe restul.
Atâta timp cât e în viaţă surioară, n-o să salvezi nici un univers.
- Laşule! - Vreau chestia asta!
Vreau s-o găsim şi am nevoie de tine să o faci.
Şi dacă nu te omoară pe tine, asta poate ne ajută să luptăm cu creatura.
Altfel, du-te la dracu'!
Du-te şi omoară-te singură.
S-o distrugem pe asta... şi pe urmă te ocupi de mine.
Nici o problemă.
Rapid, uşor şi fără suferinţă.
Asta aveţi de ales.
Muriţi stând aici în fund, sau muriţi acolo în luptă.
Cel puţin încercăm. Se merită.
Ne-a terminat.
Poate reuşim să-i răzbunăm pe ceilalţi. Ce ziceţi?
- Despre ce dracu' vorbeşti? - Să omorâm bestia cea mare.
Staţi aşa. Echipa de salvare e pe drum. Trebuie doar să avem răbdare.
- Echipa de salvare a cui? - A noastră.
- Ei vor doar bestia. - Mă doare în cot de ce vor ei.
- N-or să ne elimine unul câte unul. - Nu fii aşa sigur de asta.
- Ne vor lua acasă. - Nu o să ne ia "pe noi" acasă.
Asta nu înseamnă că trebuie să luptăm.
Sunteţi nebuni. Am nevastă şi copil...
Omul lor.
Da, OK. Sunt omul companiei. Nu un criminal.
Tu spui că sunt prost.
Sunt suficient de deştept să nu rămân pe viaţă pe stânca asta.
- Tacă-ţi fleanca! - Valea, 85!
Şi sunt destul de deştept ca să aştept venirea armelor înainte să începem lupta!
Staţi aici comod în fund. Perfect.
- Ce dacă stau în fund. - Nici o problemă.
Am uitat.
Am uitat. Tu eşti tipul care a făcut târg cu Dumnezeu să trăiască veşnic, nu?
Şi restul pisoilor staţi şi voi comod.
Eu şi cu ea o să ducem toată lupta.
Ascultă, şi eu vreau acelaşi lucru. Vreau să o văd moartă. O urăsc!
Şi mi-a omorât tovarăşii!
De ce dracu' nu aşteptăm compania ca să facem rost de ceva arme?
- De ce să luăm o cale sinucigaşă? - Chiar!
Pentru că ei nu vor omorî bestia. Vă vor omorî poate pe voi pentru că aţi văzut-o.
Asta e nebunie! E o tâmpenie! N-or să ne omoare pe noi.
Prima dată când au auzit de ea, a fost "echipaj sacrificabil".
Apoi au trimis infanteria marină. Şi ei au fost sacrificabili.
Ce vă face să credeţi că le pasă de nişte criminali,
care l-au găsit pe Dumnezeu în fundul universului?
Chiar credeţi că vă vor lăsa pe voi să interferaţi cu planurile lor?
Ei cred că suntem nişte gunoaie.
Şi nu dau doi bani pe prietenul vostru... care a murit.
Nimic.
- Ai vreun plan? - Ăsta e un atelier de plumb, nu?
Tot ce trebuie să facem e să atragem bestia în matriţă.
Şi o înecăm în plumb fierbinte.
Aşa. Şi cum facem asta?
Da. Ce folosim ca momeală?
La naiba!
Vom muri cu toţii.
Întrebarea e când.
E un loc la fel de bun ca oricare altul ca să facem primul pas spre rai.
Întrebarea e cum intraţi.
Vreţi să fiţi în picioare
sau în genunchi... cerşind!
Nimeni nu mi-a dat ceva vreodată.
Aşa că eu zic să terminăm bestia! Să luptăm!
Al naibii să fiu. Haideţi băieţi!
Ce naiba facem dacă vine spre noi?
Mai bine ai avea idei mai pozitive.
Uşa 1 deschisă.
Când aţi folosit locul ăsta?
I-am dat foc acum cinci, şase ani.
- Eşti sigur că pistonul va funcţiona? - Nimic nu e sigur în locul ăsta.
O încolţim aici, şi tu tragi mânerul.
Pistonul o va împinge în matriţă. Unul din băieţi va turna plumbul.
- Acesta îi va fi sfârşitul şi gata. - Şi dacă cineva greşeşte?
Suntem morţi. Aveţi o singură şansă, doar una.
N-o să avem timp să resetăm. Acum, nu uita, tu tragi mânerul,
pentru câteva secunde o să fii prinsă aici cu bestia.
Să nu greşiţi, eu nu voi da greş.
Sper să ai dreptate cu chestia aia că nu te vrea.
Căci dacă vrea să iasă, aşa o să iasă: prin acel alcov, prin tine.
- Tu unde o să fii? - O să fiu aici.
- Şi ei? - Se roagă.
Tu crezi în povestea cu raiul?
Nu ştiu.
La naiba.
În ce altceva ne-a rămas să credem?
Ăsta-i adevărul.
La naiba. Corect?
Nu aud...
S-o terminăm cât ai zice peşte.
Închid uşa 7.
Nu ştiu despre asta.
Băieţi.
Uşa mea nu funcţionează.
- Ce dracu' spune? - Mai bine ne-am gândi de două ori.
Aude cineva ceva?
Hai prinde-mă.
E în spatele meu.
A început.
- E încă în spatele meu. - E în canalul B.
E încă în spatele meu. Închide uşile.
Trebuie să înainteze spre canalul A.
Chestia e supărată tare.
- Ai spus B? - Nu, E.
- Ai spus să stăm aici! - Mişcă-ţi fundul!
Morse?
Kevin!
Cred că l-am găsit pe Vincent.
Hei, pocitanie, vino să mă prinzi.
Fă cea mai bună încercare!
Nu poţi să mă prinzi!
A7 închisă!
Gata în aripa de est. Uşa B7 blocată!
Şi tu? Gata către E, toată lumea!
- Unde e E? - Pe aici.
Bun. Urmăriţi.
Cum am ajuns aici?
Unde te duci? Şi planul?
- Tu eşti imună. Ei nu. - Deci ce facem?
Improvizăm.
Grozav.
Hai pisoi.
Doamne...
Nenorocitule!
Vine!
Vine prin tunel! E după noi!
Închide uşile. Ăsta era planul.
Iisuse, e pe tavan!
Careva! Asta nu e manevră!
Unde sunteţi?
Sunt înapoi în A!
Uşa 3, canalul F, închis.
Sper.
Ce dracu' faci? N-o ţine aşa, ţine-o aşa.
O să omori pe careva, prostule!
Morse! Kevin!
Gregor!
Tot ce au de făcut e să alerge printr-un coridor.
Stai aici.
Unde naiba e?
Vine. Iisuse.
Acolo!
Nu! Nu da drumul la piston!
Bestia trebuie prinsă în capcană.
Ce faci? S-a dus!
S-a dus!
Nu mişca! Nu te zbate!
Hai, Kevin!
- Uşile. - Vine!
Ia pistonul!
E în regulă.
E în regulă, Kevin.
Lasă-l! E mort. Atrage-o înăuntru.
- Cât timp mai avem? - Nu ştiu sigur. Patru sau cinci minute.
Trebuie să o aducem înapoi aici înainte ca pistonul să sigileze totul. Haideţi.
Ajutor!
Jude!
Dillon, ajută-mă! Te rog!
Vine spre mine!
Nu te uita înapoi. Fugi cât poţi mai repede.
Ajută-mă! Te rog!
Iisuse! Slavă Domnului că aţi venit.
Temnicer Aaron, domnule. 137512. N-am rămas prea mulţi, domnule.
Unde e locotenent Ripley? Mai trăieşte?
Dacă mai trăieşte, e în furnal.
E în turnătoria de plumb cu bestia.
Nu a vrut să aştepte.
- Iisuse. - Idiotule. M-ai speriat cumplit!
Am crezut că eşti bestia. Cretinule!
Labagiule.
Mişcă. Hai, nenorocitule!
Hai! Hai, ieşi afară!
Hai!
Nu mai e timp!
Unde eşti?
Dillon, aici!
Haide. leşi de acolo!
Ce dracu' ai?! Lasă-l!
- Da, reuşim! La piston! - Ţipă. Lasă-l să ne urmeze.
Trebuie să-l aduci în faţa pistonului!
- Vine după noi! - Haide. Hai şi ne prinde!
- Haide! - Până la uşă!
Haide! Hai, bestie!
Haide! Uşa!
- Uşa! - Morse!
- Acum! - Închide-o, Morse!
Închide uşa!
- Acum! - Închide blestemata de uşă!
Mă duc după plumb!
- Acum! - Dar tu?
- Eu rămân. - Vor fi tone de plumb topit aici.
- Îţi spun. Vreau să mor. - Am avut o înţelegere.
Ţii minte? Bestia mai întâi, apoi tu!
Nu plec fără tine. Mişcă!
- Trebuie să ţin aici. - Şi eu?
Dumnezeu cu tine, surioară.
Toarnă plumbul.
Acum.
Haide, Ripley.
Toarnă plumbul, Ripley.
Haide! Asta-i tot ce poţi? Luptă, bestie!
- Hai, fă-o! - Morse, aici!
Toarnă plumbul!
Toarnă-l odată.
Urăsc insectele!
Arde.
Dă drumul la apă!
Îneacă putoarea!
Te-am terminat!
Aşa!
- Nu vă apropiaţi mai mult. - Aşteaptă! Sunt aici să ajute.
Rămâneţi pe loc.
- Sunt aici să te ajut. - Fără glume.
Am simţit-o mişcând.
- Ştii cine sunt? - Eşti un android.
Ca şi Bishop. Trimis de companie.
Nu. Nu sunt androidul Bishop.
Eu l-am proiectat.
Sunt foarte uman. Compania m-a trimis ca să vezi o faţă cunoscută.
Să-ţi demonstreze cât de importantă eşti pentru noi.
Pentru mine.
- Vreţi să o luaţi. - O omorâm şi te luăm pe tine acasă.
Aiurea.
Greşeşti. Vrem să ajutăm.
Ce înseamnă asta?
- Trebuie să scoatem creatura din tine. - Şi s-o păstraţi.
Nu putem s-o lăsăm să trăiască. Totul ar fi în pericol.
- Nu vreţi s-o luaţi înapoi? - Ripley, timpul e vital.
Ne ocupăm noi de militanţi.
Avem o nişă chirurgicală pe nava de salvare. Hai cu mine.
Nu durează mult. N-o să simţi nimic.
Câteva incizii. Vei fi adormită pentru două ore.
Şi s-a terminat.
Pe urmă poţi să-ţi trăieşti viaţa.
Copii.
Şi cel mai important, vei şti că a murit.
Lasă-mă să te ajut.
Ce garanţii am,
că odată ce aţi scos-o,
o veţi distruge?
Trebuie să ai încredere în mine.
Te rog? Ai încredere.
Nu.
Ce-o să câştigaţi?
Stop!
Iisuse!
Morse.
- Mă ajuţi? - Ce vrei să fac?
A fost o greşeală. Nu era nevoie de nimic.
Android nenorocit!
Nu sunt un droid.
Ripley, gândeşte-te cât am putea învăţa din asta.
E o şansă unică în viaţă!
Lasă-mă s-o am. E un specimen magnific.
Filmatul interzis.
Eşti nebun.
Ce faci?
- Hei, tu. Mergi! - Să te ia naiba!
Ash şi Căpitanul Dallas sunt morţi.
Cargoul şi nava distruse.
Ajung la frontieră în 6 săptămâni.
Cu puţin noroc, o să mă salveze reţeaua.
Aici e Ripley, ultimul supravieţuitor de pe Nostromo.
Închei mesajul.
WEYLAND-YUTANI ÎNCHISOAREA FURY 161 ÎNCHISĂ ŞI SIGILATĂ.
PREZENŢA GĂRZII TERMINATĂ.
RESTUL ECHIPAMENTULUI SĂ FIE VÂNDUT CA VECHITURI
SFÂRŞITUL TRANSMISIEI.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org